Nån där?
Alltså, inte nån av de avlidna.
Jag har inte använt rösten på länge.
Pratar jag högt?
Det gör jag.
Kanske är herrn eller frun inte där,
men det är speciellt att höra sin röst efter ett tag.
Att bara säga ord.
Näbbdjur.
Pasta.
Drickbar.
Om ni är där kan ni komma ut.
Vi kan slå oss ner och dela på en burk jordgubbar.
"Samspråka" lite, som min mamma brukade säga.
Ett finare ord för att prata.
Det har gått...
Jag vet inte.
Kanske ett år.
Jag hade ett ställe att hålla till på.
Jag hade ett ton popcorn.
Jag har mycket kvar.
Jag kan poppa några.
Jag läste böcker.
Jag tittade mest på filmer. Men nu läser jag böcker.
Jag har några med mig, om du behöver nåt att läsa.
Tja...
Eftersom ingen är där...
...innan jag tystnar i kanske ett år till...
...kan jag lika gärna berätta för dig att jag talade med nån.
Inte vem som helst.
Hon kom till min dörr.
Hon dök bara upp.
Jag lät henne stanna.
Och vi blev...
Vi hade känslor för varandra.
En dag lät vi det hända...
En dag.
Jag tänkte bara säga det.
För jag trodde att jag skulle se det när jag sa det.
Och det gjorde jag.
Och det var fint.
Det har inte varit mycket fint.
Så, vad är din historia?
Om du ska slå mig med din pinne, behöver du inte öppna.
Tja, alltså... Om du tänker försöka.
Du verkar ha gjort dig hemmastadd.
Här ute.
Jag tänkte att vi kanske kunde fortsätta vår bekantskap.
"Här" och "Där" är bara etiketter. Allt är en plats.
Du kunde göra det här nån annanstans.
Eller...
Tja...
På samma plats.
Nån annanstans.
Kom igen.
Vi stred för att du ville skydda folk.
Du bryr dig om folk.
Du borde vara med dem.
Det är jag.
Kom tillbaka till kungariket.
Du hjälpte mig faktiskt. Låt mig hjälpa dig.
Jag vill inte säga åt dig vad du ska göra.
Men du vet vem jag är.
Och jag vet vem du är.
Du hör hemma med folk som bryr sig om dig.
Kom igen, Morgan.
Du kan gömma dig,
men du kan inte fly.
Jag hade inte varit här om det inte var för din skull.
Jag hade inte varit det.
Jag var skadad.
Du tog in mig.
Du var inte tvungen.
Morgan, du är inte skottskadad, men...
...du är sårad.
Följ med mig tillbaka.
Vänta inte den här gången. Slösa inte en sekund till.
Du lever.
Du är en del av världen.
Jag är här nu, många människor är här nu...
...för att du hjälpte mig...
...när allt började.
Det är inte jag längre, Rick.
Jo, det är det.
Du kommer att hamna bland folk på ett eller annat sätt.
Ni hör ihop.
Du kommer att höra ett rop utanför dörren.
Det är jag som ber om hjälp.
Maggie.
Du är redan en del av världen.
Du kommer att hitta tillbaka dit.
Den hittar tillbaka till dig, så du kan bara...
Kom tillbaka.
Som jag sa.
Du kan gömma dig,
men inte fly.
Tack för att du släppte in mig.
Du måste inte vara här ute...
Jag kom...
Vänta inte den här gången. Slösa inte en sekund till.
Du lever.
Tack för att du släppte in mig. Du kan gömma dig, men inte fly.
Han kommer att veta vad det är.
Ge fan i det där.
- Ta tillbaka det! - Jag försöker bara hjälpa till.
Du såg ut att vara ensam.
Vi är alltid ensamma.
Stäng dörren.
Jag tänkte bara att jag skulle säga det.
Jag trodde att jag skulle se det när jag sa det.
Och det gjorde jag.
Så vad är din historia?
Jag är på genomresa.
Kom och slå dig ner ett slag.
Jag vet inte hur mycket du hörde, men jag...
Jag har inte talat med nån på länge.
Jag heter John.
John Dorie. Som fisken. Men I-E, inte Y.
Morgan.
Är du hungrig, Morgan?
Jag kan laga nåt till dig.
Jag har bönor och bönor.
Nej, tack.
Hör du...
Det smakar gott.
Nej.
Var kommer du ifrån?
Östkusten.
- Gick du? - Jag sprang.
Du...
På dina resor...
Råkade du möta en kvinna som bar en sån här pistol?
Den är faktiskt identisk.
Jag har letat efter henne...
...ett tag.
Jag har inte sett henne.
- Jag går nu. - Vänta, hör du...
Det är ingen idé att ge sig ut nu.
Du kan ta pickupens flak.
Jag tar framsätet.
Eller tvärtom.
En plats med tak över huvudet, där du får vila dig,
kan göra dig gott.
Med tanke på hur långt du har färdats.
Ja.
- Vad du än tänker göra, låt bli. - Den här ser användbar ut.
Är du nån slags karate-kille?
Jag är bara på genomresa.
Behåll maten, ge tillbaka resten, så går jag.
Det går inte att förhandla om det här.
Ingen får höra om vår lilla råttfälla här.
Jag har ingen att berätta för.
Jag känner ingen här.
Jag vill inte känna nån.
Jag har inget otalt med er. Jag tar bara hand om min vän.
Vi har också vänner.
Jag skulle vilja be om ursäkt för att jag sköt på din revolver.
Karate-killen och en revolverman. Vad sägs om det?
Det där är en antikvitet.
Det finns bara en likadan, så jag skulle uppskatta om du...
- Du brukar inte köra på natten. - Jag hörde ett skott.
Jag ville se vad som var på gång.
Vad är det som är på gång?
Han sa att han var ensam.
Hans vän sköt nästan handen av mig.
Nytt folk.
Jag gillar nytt folk.
Du kan köra vidare, Al.
- Vi klarar oss. - Det verkar inte så.
Du ser ut att vara hungrig.
Jag har en låda med nudlar där bak.
Koreanskt märke.
Det har sånt där kimchi-pulver man blandar i.
Det räcker inte, Al.
Du får en låda cigaretter också. Jag vet att du gillar Pall Mall.
Har du handen på spaken?
Varför beter du dig som om vi har ett val?
Det finns alltid ett val, Leland.
Det här är ett enkelt.
Hör du, tack för att du gav oss ett handtag.
- Al, var det va? - Althea, faktiskt.
Här får du en godisbit.
Tack.
Leland och hans killar har blivit ganska desperata.
Varje affär, kök och skafferi
härifrån till Tyler har plundrats.
Av ditt fordon att döma, gissar jag
att du är eller var polis?
Inte riktigt.
Jag skulle vilja gå av, tack.
Var som helst här blir bra.
Förlåt, killar. Jag räddade er inte för att jag är godhjärtad.
Ni står i skuld till mig.
Jag vill inte vara otacksam, men min pickup är parkerad i stan därborta.
Okej. Vem vill börja?
- Du är snabb. - Det är jag.
Ta det lugnt, cowboy.
Jag räddade er inte för att kunna döda er.
Jag vill bara ställa några frågor.
- Frågor? - Ja.
Vad ni har sett. Vilka ni har mött.
Var ni har varit. Vart ni ska.
- Varför? - Det är för en artikel.
Jag är journalist.
Du var ensam i stugan innan Lauren dök upp.
Laura.
- Just det. Förlåt. - Nej, ingen var där.
Jag talade mycket med mig själv.
- Men jag var tvungen att sluta. - Varför?
Jag började gilla samtalet för mycket.
Vad mer kan du berätta om Laura? Om våra vägar skulle mötas.
- Hon gillade Black Jack. - Kortspelare?
Kola. Lakrits. Jag brukade inte gilla det.
Och nu?
Jag har inget emot det.
- Kommer du att hitta henne? - Jag vet att jag kommer att göra det.
Hur blev ni åtskilda?
Det är ingen lycklig historia.
- De flesta är inte det nuförtiden. - Vår kommer att bli det.
När vi hittar varandra igen.
Är det...?
- Bra. Tack. - Visst.
Hur är det med dig?
- Hur länge har du färdats? - Vad spelar det för roll?
De här frågorna. Det finns inga nyhetsstationer kvar.
Jag räddade dig. Nudlar och möda.
Du är skyldig mig det.
Nej, jag behöver inte det.
Jag behöver din berättelse.
Vad förde dig hit?
Ska du nånstans?
- Flyr du från nåt... - Jag bad dig inte att rädda mig.
Jag ska gå. Eller säger du att jag inte får?
Vänta.
Vänta, min vän!
Man är vänner om man har hållits under vapenhot tillsammans.
Jag vill inte svara på några frågor. Jag vill bara bli lämnad ifred.
Men jag vill bara ge dig nåt. Okej?
Rena strumpor.
De är värda sin vikt i guld.
Men guld är inte värt mycket nu för tiden.
Jag såg strumporna du hade vid lägerelden.
Det är dags för en uppgradering.
- Tack. - Ursäkta majsen.
Speciellt eftersom de är för dina fötter.
- Klarar du dig själv? - Vi är alltid ensamma här.
Vänta.
God morgon, Al.
Händerna.
Okej.
Jag skulle inte göra det.
Du är inte så tuff utan spaken, va?
Det här behöver inte bli svårt. Vi vill bara ha lastbilen.
Ge oss nycklarna.
Händerna.
Se så.
Pinnen.
Jag tänker inte fråga två gånger.
Nej!
Al!
- Är du okej? - Kör.
Kör! Ta er till bilen.
Nycklarna funkar inte, sötnos.
De går till förvaringslådan, din jävel.
Morgan!
Ta dig upp.
- Ge mig nycklarna. - Du ser inte så fräsch ut.
- Nycklarna! - Al!
Ducka!
John. John!
Är alla i ett stycke?
Jag vill säga en sak. Den där är riktigt otrevlig.
Den gör vad som krävs.
Tack för hjälpen.
Den där killen... Han var en unik skithög.
Men jag ville inte döda nån idag.
Vet nån vad 51:an betyder?
Såna markörer har dykt upp häromkring de senaste veckorna,
men det har bara gått att fråga de döda.
De döda? Jag säger de avlidna.
Vi kallar dem vandrare.
Har man sett, en bit egen historia.
Du står fortfarande i skuld till mig.
Sväng av här då.
Ditt namn.
Morgan Jones.
Var kommer du ifrån?
Atlanta och...
Och Virginia.
Hur tog du dig hit?
Jag sprang.
Och jag gick. Körde.
Gick igen.
Var du del av en koloni i Virginia?
Ett par.
Kan du berätta om dem?
En av dem kallades Alexandria
och sen fanns det en plats... som kallades kungariket.
- Det hade faktiskt... en kung. - En kung?
Till och med en tam tiger.
Vi får nog lägga det åt sidan.
Var kolonierna bra platser att bo på?
De var säkra.
Det var bra människor. Jag hade varit med några av dem rätt länge.
Vad hände?
Det utbröt en strid.
Med en annan grupp. Det var en stor grupp.
Vi vann.
- Men du stannade inte. - Jag hade redan stuckit.
- Innan jag stack. - Jag förstår inte.
Gjorde de nåt?
Eller gjorde du?
Jag berättade saker och det var avtalet.
Du sa att du var med bra folk i Virginia och sen stack du.
Varför? Försökte du ta nåt?
Ville du komma ifrån nåt?
Berätta för mig om dig själv.
Hur fick du tag på den här bilen?
Varför är det viktigt för dig att ställa frågor till främlingar?
- Du, jag räddade dig. - Och vi räddade dig.
Jag vill tacka er båda för er hjälp...
...men det är nog dags att jag går.
- Men ditt ben... - Jag mår bra, sa jag.
Säg en sak som är sann, sen är vi kvitt.
Varför lämnade du Virginia?
Jag förlorar folk och sen förlorar jag mig själv.
Är nån där?
Du har fel. Om det du sa tidigare.
Om att vara ensam.
Varsågod. Okej?
- Tack ska du ha. - Morgan!
Den där vandraren. Jag måste få veta.
Okej. vänta, okej.
Ge den till mig. Kom igen.
Okej.
Tack ska du ha.
Jag är glad att vi hittade dig.
Jag reser bara med er tills benet läker.
- Och inga fler frågor. - Det kommer jag inte att sluta med.
- Särskilt inte om den tigern. - Då blir det inga fler svar.
Det låter rimligt.
Kom igen.
Det smakar gott.
Vart ska vi?
Al tog mig tillbaka till min pickup, men den startade inte.
- Nu hjälper hon mig leta efter Laura. - I utbyte mot mer av hans historia.
Det stämmer.
Jag vet inte om jag hittar henne.
Jag vet inte.
Jag tänker inte på det. Det gör mig ingen nytta.
Men jag ser det som sanning.
Sanningen är nåt man inte kommer runt.
Nej, det kan man inte.
Det är nån där framme.
Kom igen.
Du sa att det inte var mycket folk här.
- Ta den här. - Jag kan inte.
Jag dödar inte.
Du måste svara på några av mina frågor nån gång.
Jag dödar inte heller. Jag försöker låta bli.
Vilket bra tillfälle ni valde att nämna det.
Är du skadad?
- Är hon okej? - Kan du ta fram förbandslådan?
Vad hände?
Det finns dåliga människor här.
- Det finns dåliga människor här. - Var?
Släpp den!
- Hör du! Släpp den! Släpp den! - Okej, Okej...
Släpp den.
Så vad i helvete är din historia?